Co se děje?
-Co máte všichni společného? -Jsme sami.
Otec mě opustil, když mi byly tři.
Žádáme vás, abyste šli na misi.
Riskantní tajnou misi,
kterou bohužel můžou zvládnout jen děti.
Skryté zprávy. Přicházejí z institutu na Harbor Islandu.
Vy čtyři proniknete do institutu jako mí tajní agenti.
Proč myslíte, že čtyři děti to dokáží zarazit?
Nejen děti.
Čtyři neobyčejné děti.
Tajemné bratrstvo pana Benedikta.
Vítejte, noví studenti.
Jsem váš ředitel, doktor L.D. Curtain.
L.D. Curtain je váš bratr.
-Je to muž, kterého hledáme. -Ano.
V této galerii se nachází můj nejcennější vynález.
-Zaříkávač. -Učebnicové ovládání mysli.
Nejen ze Stonetownu, ale z celého světa.
-Sbohem, svobodná vůle. -Jdeme na to.
Ano, Kate. Zaútočíme na věž.
Ostraha do Šeptající místnosti.
-Poplach. -Veškerá ostraha…
Nejsem žádný poškozený člověk, který se potřebuje uzdravit.
Nebo…
-Probudí se každou chvíli. -A volal o pomoc.
-Co to děláš? -Jediné, co zbývá, je zlomit jeho vůli.
Je to stroj.
Proč nemůžeš jít taky?
Ano!
Dokázala to.
Tady Curtain.
Pohov. Pohotovost skončila.
Jaký je to pocit?
-Nemít paměť. -Jako bych hledal.
Hledal odpověď přímo přede mnou.
Bylas to ty, Kate.
Vždycky jsi to byla ty.
-Jsem na tebe tak pyšná. -Chci s tebou žít.
Taky jsem o tom přemýšlela.
Přemýšlel jsi nad tím, kam půjdeš studovat dál?
Chtěl jsem na Boatwrightovu Akademii.
Ano, zasloužíš si ji.
Budou si tě tam vážit.
-Constance? -Zdvořile odmítám.
-Odmítáš? -Adopci.
Zůstanu tady, ale nic nepodepisujme.
-Co budeš dělat? -Najdu ho.
Nevzdám to s ním.
-Zaříkávač je jen suvenýr. -Vážně?
Mám něco lepšího.
Tohle by mohlo být zajímavé.
Mé drahé Bratrstvo,
za ta léta, co jsme spolu,
se život párkrát překvapivě změnil, že ano?
Zničehonic se ocitneme na neočekávaných místech.
Sedm vteřin.
Jak to, že tvoje je o tolik rychlejší?
Jen jsem vyrobil rostlinný stravovací doplněk,
který jí zvýšil mitochondriální funkce.
To je naše hvězda!
S úžasnými novými lidmi zažíváme věci,
které by nás ani nenapadly.
Nebo se překvapíme, když dosáhneme nepolapitelného stavu zvaného harmonie.
Ano, nečekané přináší radost.
Díky němu je život zajímavější.
Více zrušující.
Inovativní.
Ne efektivní.
-Vyměním čas za zábavu. -To je výhodný obchod.
Madge?
Co to máš?
Ale…
Ne všechna překvapení jsou dobrá.
Klidná plavba se může náhle změnit v rozbouřené vody.
Proto je tak důležité, abychom měli jeden druhého.
A proto vás všechny zvu na nové dobrodružství.
Jsme rodina.
A i když nás každodenní život může poslat různým směrem,
když se setkáme s touhle bouří,
je čas, aby se tato rodina dala zase dohromady.
TAJEMNÉ BRATRSTVO PANA BENEDIKTA
PODLE ROMÁNU „TAJEMNÉ BRATRSTVO PANA BENEDIKTA“
OD TRENTONA LEE STEWARTA
-Náš vážený host je Dr. L.D. Curtain. -To jsem já.
Zastavují vás lidé na ulici, aby vám poděkovali?
Proč by to dělali?
Možná proto, že jste sám vyřešil Pohotovost?
Jednu z největších krizí naší doby.
-Jo. -Lidé vás mají za hrdinu.
Ne.
Jsem jen prostý člověk.
Jsem člověk, který viděl problém
a odhalil zlého vědce, který to způsobil.
-Doktora Garrisona. -Ano.
Cítíte osobní zradu?
Samozřejmě, že ano.
Ale tady nejde o mě. Jsem jen…
Jen jsem vděčný, že jsem měl jedinečný intelekt
a věděl, jak to vyřešit.
Pro všechny.
-A teď váš poslední podnik, štěstí. -Štěstí.
Přednášky, televizní vystoupení, nová kniha.
Stal se z vás v podstatě guru.
Zbavujete svět smutku, jednoho člověka po druhém.
-Ano. -Prý dokážete udělat kohokoliv šťastným.
Nemůžu ovlivnit, co říkají, ale ano.
Můžu.
Zdvižené obočí.
Nechcete být šťastná?
Pořád?
Nejsou vzestupy a pády tím, co z nás dělá lidi?
Ne. Myslím, že to je váš vnitřní skeptik.
Proč si nevybrat štěstí?
Na něco se vás zeptám.
Víte, že si to zasloužíte, Hannah?
Víte, že si můžete zvolit radost a dobrý pocit?
Se mnou je to možné.
Vyberte si…
štěstí.
Štěstí. Co se děje?
Naráz cítím naprostý pocit pohody.
Není to báječné?
Pojď se nasnídat.
Nemám hlad.
To říkáš předtím, než ochutnáš moji holandskou dětskou palačinku.
Děti.
Tři, dva, jedna.
-Dobré odpoledne, sídlo pana Benedikta. -Kdo je to?
Kde je Rhonda?
Ale jdi, vždyť už to znáš.
Jo, znám. Jen jsem pracovala na své vlastní postavě.
-Světoběžník. -Velmi přesvědčivé.
-Jak se vede? -Velmi dobře.
Vodítka jsou náročná, ale férová. Děti si to zamilují.
Tak ráda tě vidím.
Hele, máme tu nedokončenou práci.
Dřevorubci ze Stonetownu chytili plynulý rytmus,
ale nejsou žádnými soupeři pro norskou sílu.
A vítězství získává tým z Bergenu.
Ne!
Evropský pohár se letos koná v Antverpách. Odveta bude naše.
Takže tam jsi.
V Antverpách.
Dobrý pokus. Víš, že ti to nemůžu říct.
Jak se má pan Benedikt?
Je podrážděný, občas otravný. Prostě podrážděný na ostatní.
Pořád ho štve ta nespravedlnost.
Myslím, že lov mrchožrouta je pro něj stejně důležitý jako pro děti.
Souhlasím. Kéž by jen…moment.
Kam to jde? Pane Benedikte?
Haló?
-Kam jdete? -Na nádraží.
-Jedeme na sympózium. -Na sympózium?
Ano. Podívejte.
Byl jste vůbec pozván?
Jsem vážený vědec. Budou…
To není pro volné přednášky.
Zatímco čekáme na děti, říkal jsem si, že můžeme čas nějak zužitkovat.
Nemyslíte? A pravdou je, že už dál nemůžu čekat.
Nikdo nechce slyšet pravdu.
Už jste to zkoušel mockrát, pane Benedikte.
Ale nikdo nemá zájem.
Hlavní je, že je Pohotovost u konce.
Koho zajímá, že váš bratr slízne smetanu
a vám se vysmívají?
-Kdo se mi vysmívá? -Na tom nezáleží.
Lidi mají zpátky své životy. Na tom záleží.
Tak to můžeme nazvat vítězstvím a užít si to?
Nikdo není v bezpečí, když můj bratr ze sebe dělá nějakého guru.
Se vším tímhle vlivem. Tohle je…
Zdá se, že jsme v bezpečí.
Je v pořádku na něj žárlit.
-Nic z toho není fér. -Omluvte mě.
Pravda je důležitá.
Není to ani konference vysoké úrovně, spíš střední třída.
Nežárlím. Promiňte.
Pane Benedikte!
Promiňte.
-Pane Benedikte! -Promiňte. Z cesty.
Pane Benedikte?
Promiňte. Pane Benedikte!
Kde…
Pane Benedikte…
Pane Benedikte?
Hej!
VLAKOVÝ JÍZDNÍ ŘÁD
PŘED ZAČÁTKEM DOBRODRUŽSTVÍ SE DOSTAVTE DO SÍDLA
(SBALTE SI VĚCI NA DOBRODRUŽSTVÍ)
Máme si prý sbalit věci na dobrodružství,
možná pár extra kusů oblečení.
Všechno, co potřebuju, mám v kbelíku
nebo se do dá přenést v kbelíku.
Přibalím si do tašky studentskou směs.
-To není nutné. -A co…
tohle?
Je to víceúčelový nástroj.
Vyřezal jsem ho pro kbelík.
To je moc hezké, ale nemám místo…
Máš tam naviják.
Umím se o sebe postarat.
Já vím, kočičko, ale postarat se o tebe je i má práce.
Mimo jiné.
Měli bychom jít.
Co kdybych měl vlastní kbelík?
Třeba vědro?
To by bylo super.
Máš plány na léto?
Pošleme grep na nízkou oběžnou dráhu Země.
To zní úžasně.
Prosím, přijeď. Hodila by ses nám pomoc s tepelnými štíty.
To bych moc rád,
ale musím na jednu sešlost.
To bude určitě taky skvělé.
Můžeme jít?
Jasně, ale už je skoro 11:00.
Ah, ten pošťák. Ano, je přesný.
Napsal jsem Stickymu tolik dopisů.
Musí být nějaký problém při předávání.
Dnes by se mohla protrhnout přehrada.
Brzo ho uvidíš. Uvidíš je všechny.
Říkám si, jestli nejsi nervózní, že ho zase uvidíš?
Jestli to bude stejné?
Lidé rádi komunikují různými způsoby.
Někdy je to takhle jednoduché.
Kromě toho, bez ohledu na to, kolik času uplynulo,
oni tě znají a záleží jim na tobě.
A to se nezmění.
Ale i tak můžeme počkat.
Ráda tě vidím.
Máš všechno?
Dobře se bav, jo?
Všichni vypadají tak vytáhle a divně.
Všichni jsme vyrostli.
Ne. O to nejde.
Obejmeme se?
Nebuď odporný.
Musíme to oslavit.
Dobře. Jsme zpátky.
Sloní v pokoji. Constance zabila stroj svou myslí.
Jo, mám pár otázek.
Já taky. Pojďme dovnitř.
Už je to vážně rok?
Ne tak docela.
-Psí muž? -Svolej děti.
Moc ráda vás vidím, opravdu.
Měla to být radostná událost.
-Ale? -Pan Benedikt a Číslo Dva…
jsou nezvěstní.
Jak to myslíte?
-Ta věta zněla dost jasně. -Jak? Co se stalo?
Benedikt a Číslo Dva cestovali po Evropě
a nastražovali vodítka na lov mrchožrouta, což nás mělo přivést na tuto sešlost.
Sranda!
Co? Zní to zábavně.
Už podruhé se nepřihlásili.
Je to neprůstřelný bezpečnostní systém,
který používáme pro bezpečnost v zahraničí.
A znáte Číslo Dva. Ani jednou by to nepromeškala.
Ale hned dvakrát? Nemyslitelné.
-Nemáme o nich žádné zprávy. Zmizeli. -Co budeme dělat?
Já a Milligan uděláme vše, abychom je našli.
A samozřejmě lov na mrchožrouta se ruší.
Je mi to moc líto.
Děkuji, Françoisi.
Cokoliv mi řeknete, mi může pomoct.
Bohužel jsme taky nic nenašli.
Stopa vychladla a čas je klíčový…
Tak kdy odjíždíme do Evropy?
Chceme být u pátrání. Vím, že můžeme pomoct.
-Je mi líto, Reynie, ale ne. -Děkuju.
Ne.
Chápu to emocionálně, ale je to nerealistické.
Potenciálně kontraproduktivní.
Nebezpečné.
To jsem si schovávala na konec, ale ano, může to být nebezpečné.
Příliš mnoho neznámých. Říkám ne.
Důrazné ne.
Je mi to moc líto.
Volala jsem paní Perumalové a do Boatwrightovy akademie.
Brzy vás odvezou domů.
Je to těžké, já vím. Ale…
Postaráme se o to.
Najdeme je, dobře?
Nechápu to. Měli bychom jít.
Proč nás předávají jiným?
Jednají logicky a bezpečně.
Nevíme, kde jsou, ani co se stalo.
Neustále děláme nebezpečné věci. Tím se vyznačujeme.
Chce někdo vidět první stopu k našemu zrušenému lovu na mrchožrouta?
-Vzala jsem ji Rhondě. -Proč?
Když ti řeknu důvod, uklidní tě to?
-Možná. -Pan Benedikt je mrtvý.
Možná spadl do studny, možná do vrtule.
Každopádně ho už neuvidíme.
Constance?
Chtěl by, abychom šli na lov mrchožrouta.
Možná je to jeho poslední dárek pro nás. Jeho odkaz.
No tak, Reynie.
Možná bude hlavní cenou nová pletená vesta.
Ne, cenou bude shledání s ním.
Dal nám vodítka, která nás dovedou tam, kde je.
Kde byl.
Pomocí nich se můžeme dostat do Evropy a najít pana Benedikta.
Nebo aspoň tu studnu.
Takhle se dostaneme blízko k poslednímu bodu kontaktu.
Odtamtud zachytíme stopu.
Rhonda a Mulligan nám to nedovolí. Slyšels je. Je to moc nebezpečné.
-Pak jdu do toho. -Já taky.
Toužím po nových zážitcích.
Řekli nám, že zvládneme cokoliv.
Víte, co jsme udělali a kdo jsme.
Jsme Tajemné bratrstvo pana Benedikta.
Půjdeme po nich.
Co je první vodítko?
„Hledáte něco? Otevřete mě.
Určitě něco ve mně lže.
Samozřejmě, že ve mně vždy můžete najít naději.
Avšak nejdříve musí přijít zoufalství, a potom překvapení.“
Rýmy jsou nejnižší formou vyjadřování poezie.
„Co se hledá záleží na hledači.
Jeden hledá vřeteno, druhý pohár.
Další hledají přírodu. A jiní výchovu.
Dotaz se různí podle pátrače.
Jestli nevíte, co myslím, tady je nápověda.
Odpověď na to, co myslím, taky leží ve mně.“
To je všechno? Nemožné.
Všechny ty věci nic nepojme.
A to říká někdo s kouzelným kbelíkem.
-Kam jdeš? -Do knihovny.
Řidiči?
-Mohla by to být figurína. -Neúprosné.
Promiňte.
Řidiči.
Řidiči!
-Vepřová pomazánka? -Ne.
Ne?
No, aspoň mají dobré jídlo, když už nás unesli.
Ano.
Proč s náma takhle zacházet, když nám stejně chtějí ublížit?
Mnozí sociopaté jsou neochvějně zdvořilí.
Je taky možné, že by to mohl být nějaký mocný mecenáš.
Ano, někdo, kdo chce pomoct.
Slovník, samozřejmě. Je to seřazené podle abecedy.
„Naděje přichází po zoufalství, ale před překvapením.“
A: „To, co myslím, taky leží ve mně“.
-Definice pro slovník je… -Ve slovníku.
Ale jaký slovník? Benedikt je jimi posedlý.
Má jich doma 17. Když počítáte ty v cizích jazycích, tak 28.
Aspoň, co jsem viděl posledně.
Hodně se toho stalo, co jsi odešel, Georgi.
Získali jsme mnoho slovníků.
S takovým počtem se musíme rozdělit.
-Sticky, knihovna. A vy… -Benediktova pracovna.
Slovník…
Nikdy jsem nechápal, jak je to seřazené.
Žádný systém neexistuje.
Knihovna v Boatwrightu je určitě skvěle zorganizovaná.
Je. V podstatě všechno.
To si umím představit.
A jak to vypadá například s… doručováním pošty?
-S doručováním pošty? -Jen náhodný příklad.
-Jak to funguje? -Prostě chodíme na poštu.
Každý má schránku. Nic zvláštního.
Ale je to docela zvláštní.
Mají tam stoly, u kterých sedávají studentské kluby.
Debaty o raketové technice.
-Jednoho dne Dill a Bees… -Bees?
Bees, Brady Beesley?
Oblékli se komplet do černého,
připravili stůl s prázdnou černou cedulí a prázdnými jmenovkami.
Klub nicoty. Přihlásilo se do něj asi 25 lidí.
-Bylo to k popukání. -Super.
Takže se zdá, že systém doručování pošty funguje bez problému.
Nejsem si jistý, o čem mluvíš.
Ale chyběl jsi mi.
Rád tě vidím.
WEBSTERŮV SLOVNÍK UNIVERZITNÍ SLOVNÍK
-Zajímá mě život na venkově. -Dobře.
-Dojíte krávy? -Občas.
-Drhnete prasečí ohrady? -Pokud je třeba.
Sklízíte?
Jen během sklizně.
Co sklízíte? Osamělost?
-Rozhodně to není osamělé. -Ale ano.
Jen ty a tvůj otec proti celému světu.
Něco jako ty.
Jaké to je mít za tátu Benedikta?
Ne táta, spolubydlící.
Dobře.
Uctivá vzdálenost, inteligentní konverzace.
Nechám ho věřit, že je dobrý v šachách, a on mi za to nosí výživné jídlo.
Ani nevím, co hledám.
-Konečně nějaká pravda. -Co?
Mluvila jsem o slovnících.
Můžeš mě provokovat, jak chceš, ale máš mě ráda.
Přiznalas to.
Ahoj.
Co se děje?
Snažím se rozšířit si slovník.
Na farmě toho moc nemáme.
Aha, chcete víc knih o farmě? Rád je objednám.
Vím, že má sbírka obsahuje převážně historické thrillery.
Ne, je to dobré.
Tak dobře.
Nepotřebujete s něčím pomoct? Nic se neděje?
Ne.
Uvidíme se za chvíli.
Sklapni.
-Je tam slovník? -Ne, jen tady tak slídím.
Našla jsem to.
Kniha v knize.
„Cestovatel by si vždy měl vést deníky.
Deníky by měly vždy obsahovat tajemství.
Čtěte rychle a jděte dál.
Šťastnou cestu, pan Benedikt.“
Co se tam píše?
Tohle je…
hatmatilka.
Poslední slovo na každé stránce je v kurzívě.
„Zneškodněte…růže
a…vážně…riskujte.
Začněte…šít.
Vezměte…mou…návnadu…odpověď…
žralok…zkratka…pasáž…
lančmít…zkratka…hák“.
-To je ono. -Tak dobře.
-Velmi jednoznačné. -Co to znamená?
Nemáte pocit, že jsme v transu?
Možná je to něco strukturálního.
Skrytá přihrádka ve skryté přihrádce?
Strukturálního. Ano. Dej mi to.
-Co to děláš? -Constance?
Stránky jsou různě velké. Oddělila jsem je.
Tohle je prémiový způsob kupování knih.
Pan Benedikt by po nás nikdy nechtěl, abychom znesvětili knihu.
-Jo, cítím se nečistě. -Čas běží.
Musíme si pospíšit.
Četli jsme to pomalu. Říkal, ať čteme rychle.
„Jeďte zkratkou.“
Jeďte zkratkou.
-Jakou zkratkou? -To je loď.
-Loď? -Ne jen tak nějaká loď.
Je to nejrychlejší loď na světě.
Odebírám každý měsíc Maritime.
-Georgi, to je pro mladého muže smutné. -Co?
Je to úžasné okno do světa.
Zprávy, politika, názory, recepty.
Jde o to, že Benedikt ví, že máš rád námořnické věci.
Jo, hodně jsme o tom mluvili.
Věděl, že to budeš vědět.
Takže je to ta loď.
-Která je teď v přístavu. -Jak…
V námořní komunitě vždy víme,
kde se nacházejí lodě vlajkových tříd.
To ví každý, Kate.
Takže pokud jsme měli dnes odplout…
Měli bychom se dostat do přístavu.
Dostat se do přístavu? A co pak?
Vyřeší to. Takový byl plán.
Vyjasní se to.
Věřím v to.
Vážně do toho jdeme?
Najdeme je.
Ale všichni s tím musíme souhlasit.
Jdeme do toho?
Jdeme do toho.
Tady Rhonda. Ano?
STONETOWNSKÝ PŘÍSTAV
PŘEPRAVNÍ SYSTÉM
Odpovězte, prosím! Za chvíli tu bude váš odvoz.
Milligane!
Promiňte, museli jsme to vzít do vlastních rukou.
Nebojte se, budeme opatrní. Šťastnou cestu.
Cože?
Poslední výzva pro SS Shortcut.
Všichni pasažéři na palubu.
Poslední výzva pro SS Shortcut.
Weatherballová, Kate?
Muldoon, Reynard?
Pod jiným jménem by být nemohli?
Zkuste pana Nicholase Benedikta. Musí tu být.
Jak jsem řekla, je velmi vzácné tu mít volné lístky.
Obvykle bývají ručně doručeny a podepsány.
Ručně doručeny.
Téměř bez výjimky.
Prosím, jsou tu i ostatní lidé.
-To bylo druhé varování. -Prosím.
Jen wil-láme pár dalších jmen.
To není sloveso, pane.
Rhonda Kazembeová. Milligan?
Jistě chápete, proč ztrácíte důvěryhodnost.
A máme velmi málo času.
Další, prosím.
Nepředpokládala jsem, že nás zastaví jízdenky,
-ještě, než začneme. -Musíme něco vymyslet.
Tenhle plán byl přinejlepším naivní.
Kam jdeš?
-Musíme se dostat na tu bárku. -Loď.
Říkej tomu „bárka“ na palubě, a dostaneš přísné napomenutí.
-Přísné. -Cože?
-Paráda. -Lidi, potřebuju nápady.
Jestli tohle všechno není znamení, tak už nevím co.
Potřebují nás.
Kdo ví, v jakém nebezpečí můžou být?
RAFINOVÁNÝ CUKR
Je čas, pane.
No, aspoň nám dali dobrou snídani.
To je od něj milé.
Oh, to je on.
Moc rád tě vidím, bratře.
I tvou společnici.
Požaduji naše okamžité propuštění.
Propuštění? Z čeho?
Neomezuj svoji perspektivu, společnice.
Číslo Dva.
Neznám vaše organizační schéma.
-Proč? -Co proč?
Proč jsme tady?
Nemůžu se dočkat, až se s tebou o to podělím.
Vím, že z toho budeš…
povznesený.
Pozdě.
-Šťastnou cestu. -Šťastnou cestu.
Tohle je…tak trošku překvapení.
Ano, to je přesné.
Reynie takový není.
Tohle je prostě celá Kate.
Řekli jsme jim, že není nic, co by nezvládli.
Požádali jsme je, aby tací byli.
-Možná… -Nám to uvěřili.
Překlad titulků: Peter Gejdoš